Hvorfor er du altid sådan? Hvorfor er der altid problemer?
- Vil du da gerne hjem? - Ja.
Det er Himalaya! Hvor længe har jeg ikke drømt og talt om Himalaya?
Alt for længe. Vil du være sød at hjælpe mig, når vi når frem, Horst?
- Naturligvis. - Hold nu op, Ingrid!
ØSTRIG 1939
Lad os prøve at gøre et godt indtryk.
Hvor er det fjols, der skulle møde os?
Af vejen. Flyt Dem.
- Mr. Harrer. Jeg har Deres billetter. - Vis mig hen til mit tog.
Nej, nej. Jeg er Peter Aufschnaiter. Jeg er leder af ekspeditionen.
Der har vi jo berømtheden... Mr. Harrer!
Reichssportsführeren mener, det er en ære at have en tysker på holdet.
Jeg er nu østriger.
Ja... Men jeg er vis på, at De som medlem af NSDAP -
- vil være stolt over at plante vores flag på Nanga Parbat.
- Lobenhoffer? - Hans Lobenhoffer.
Lutz Chicken.
Og så et billede af Dem og Deres yndige hustru...
- Og De er? - Horst Immendorf, ven af familien.
- Hvornår ventes den lille ny? - Når min mand kommer frem.
Tak.
Hvorfor råber du ikke vores problemer ud for alverden?
Jeg tager det tog. Er der noget, du vil sige?
Udmærket...
Så gå. Vi ses igen om fire måneder.
- Pas godt på hende, Horst. - Det skal jeg nok, Heinrich.
Hov. Mr. Harrer...
Vi har 8000 km foran os. I Indien sætter vi kurs mod Himalaya -
- og verdens niende højeste bjerg, Nanga Parbat.
Tyskerne kalder det "Unserberg", vores bjerg.
Fire tyske ekspeditioner har gjort forsøget før os.
11 bjergbestigere er blevet dræbt.
Bestigningen af Nanga Parbat er blevet en national besættelse.
Den tyske stolthedsfølelse står på spil.
29. juli 1939. Vi har allerede nået Lejr Fire i 6700 meters højde.
Forude venter gletscheren Rakhiot og en vanskelig tur op ad isfaldet.
Den lille må være mindst en måned gammel nu.
Jeg har været forvirret og urolig. Jeg mangler min vanlige selvtillid.
Heinrich!
Kom du noget til?
- Heinrich? - Pokkers! Pokkers!
- Er du kommet til skade? - Skal vi komme ned til dig?
Jeg har tabt et klatrejern. Fortsæt bare.
Det trækker op. Vi må hellere binde os sammen.
- Kom du til skade? - Ikke alvorligt. Jeg går forrest.
- Stenskred! Stenskred! - Stenskred! Pas på dernede!
Hold mig!
Heinrich!
Holder du mig?
Hold mig fast!
Du skulle have sagt, hvor slemt det var. Jeg kan sy det.
Det er ikke dit problem.
- Det vil jeg nu mene. Det er mit liv. - Hvabehar?
Når du bringer mit liv i fare, så bliver det mit problem.
- Jeg reddede dig. Så hold din mund! - Det er ikke din opgave...
Hold din mund!
Næste gang du lyver om dit helbred, bliver du sat af holdet.
Det kan du lige vove på.
4. august, Lejr Fem. Vi har haft voldsomt uvejr.
Holdkammeraterne er bange, så vi har ligget stille i dagevis.
Aufschnaiter skulle udnytte uvejret og slå lejr højere oppe.
Men det mener han ikke. Det fjols.
De andre har tilsyneladende intet imod at sidde uforetagsomme hen.
Vi har megen tid at spekulere i. Det er ikke sundt.
Jeg begynder at tro, at ekspeditionen var en fejltagelse.
Løb! Laviner! Løb!
Lad tingene ligge!
Sæt den fra dig!
- Vi går ned! - Send dem ned. Jeg kan gå alene.
- Lad den bedste mand få en chance. - Han påstår, at han er den bedste.
Jeg kan være i Lejr Seks i aften.
- Vi går ned sammen. - Jeg har krav på den tinde!
Det er en ordre! En ordre! Følg efter mig.
Et billede af Dalai Lama... Tag det. Det bringer held.
Nej. Det betyder ikke noget for mig.
Dalai Lama...
Tag det. Det vil beskytte dig.
Bare tyskerne forlader Polen lige så hurtigt, som De forlod "Deres bjerg".
Det kan måske spare Dem en tur bag tremmer.
- Hvem er De? - Jeg beklager, men De er anholdt.
- Fordi jeg ikke nåede til tops? - Nej, desværre.
Der er erklæret krig mellem Hans Majestæt og Tyskland.
Alle udlændinge på britisk jord er nu krigsfanger.
DEHRA DUN KRIGSFANGELEJR
Jeg er østrigsk bjergbestiger. Jeg har intet med jeres tåbelige krig at gøre.
Jeg kan godt selv gå! Det her er en fornærmelse.
I får ikke det sidste ord! Svin! I er nogle svin alle sammen.
Den 15. oktober 1939.
Jeg lover mig selv én ting, da jeg når lejren.
Jeg vil ligge ved Ingrids side før sommersolhverv i det nye år.
Vi har Himalayabjergene foran os. Det må være nemt at flygte derop.
OKTOBER 1940
Efter fire flugtforsøg erjeg ikke målet nærmere.
Hvor langt nåede du i dag?
Jeg har ikke opnået andet end berømmelse blandt fangerne.
MIN ELSKEDE INGRID...
Hvis blot hånden kunne udtrykke, hvad der gemmer sig i hjertet.
Jeg har hørt, at vagterne poster breve for dig.
- Ja. - Vil du poste det her?
Tak.
Heinrich... har du læst den her bog? Vi har lånt den til dig.
- Vi må tale med dig. - Om hvad?
Om det her.
- Imponerende. Hvornår vil I flygte? - Efter regntiden. Hvad med dig?
I har valgt min rute gennem Tibet.
De få, der har prøvet, er aldrig vendt hjem. Held og lykke.
- Vil du gerne med? - Hvorfor?
- Du er jo udbryderkongen. - Vi ville nyde godt af din erfaring.
Spar mig lige... Hold op med det skuespil.
Efter hvert af dine flugtforsøg øger de bemandingen.
Det gør livet surt for os andre.
Jeg foretrækker at rejse alene. Ellers tak.
Postbudet har været her.
Kære Heinrich. Vær sød at underskrive skilsmissepapirerne.
Horst og jeg gifter os, så snart skilsmissen er klar.
Din søn, Rolf Harrer, blev født, mens du besteg bjerge.
Han er to år nu og kalder Horst for far.
En dag fortællerjeg ham, at hans rigtige far døde i Himalaya.
Det er vel det mest hensynsfulde, eftersom du ikke ville have barnet.
Jeg nærer intet ønske om at løse vores problemer, som du skriver.
Problemerne løste sig selv, da du rejste.
Det gør mig ondt, at du er fanget.
For alle parters skyld håber jeg, at krigen snart slutter. Ingrid.
Jeg tager med.
Er det jeres plan?
Efter min ringe mening er den dum.
Siden den er så ringe, vil vi ikke høre den.
Fold kortet ud. Vend dig om. Ryggen mod porten. Fold det ud!
Fri bane. Godt...
Åbn porten!
Værsgo. Åbn porten!
Jeg går alene herfra. Så held og lykke.
Første flugt fra fangelejren, 18. november 1939.
Rolf er tre en halv måned.
Min 30-års fødselsdag, 6. juli 1941.
Rolf er nøjagtig et år, 11 måneder og 26 dage.
Sidste flugt fra Dehra Dun. Rolf er...
NORDINDIEN
Tag to piller og læg dig til at sove. Jeg sender en regning i morgen.
- Hvad laver du her? - Jeg savnede dig så forfærdeligt.
Jeg ville se, hvordan du havde det.
- Hvad er der blevet af de andre? - Italienerne blev taget ved Nelang.
Lutz og Hans blev syge og måtte vende om.
- Det gør mig ondt. - Ja, du er sikkert sønderknust.
Må jeg trække på din gæstfrihed og slå lejr her?
- Ja, værsgo. - Tak. Det er elskværdigt af dig.
- Dejligt... - Har du også et orkester med?
For resten. Jeg har hørt, at japanerne har trukket sig tilbage til Shanghai.
Så du får nok svært ved at indhente dem.
- Det interesserer mig ikke. - Det burde det, hvis du vil hjem.
- Det vil jeg ikke. - Hvad vil du ikke?
- Hjem til Østrig. - Hvorfor ikke?
Ikke for noget...
Men hils min kone og sig, at to år i fangelejr svarer til fire års ægteskab.
Og at jeg er glad for at være fri for dem.
Jeg tager heller ikke tilbage. Ikke før denne skændige krig er slut.
- Hvor er du på vej hen? - Tibet. Og bagefter Kina.
Jeg vil se, om jeg kan finde arbejde der.
- Hvad med dig? - Der er 2058 km herfra til Kina.
Der er kun 68 km til Tibet.
Det er lang vej med så tung en last.
- Det er bare mad... - Nemlig.
- Min mad. - Synd og skam. Bjergene er farlige.
Der er mange gletschere. Hvis vi er sammen, kan jeg redde dig.
Efter din sidste indsats tror jeg, jeg klarer mig bedre alene.
Naturligvis.
Men du tager fejl med hensyn til, hvor Tibet ligger.
Ifølge min udregning er der 65 km.
Skal vi vædde et kilo mad?
Du har kun nogle gamle kiks.
Ja. Men jeg har ret. Jeg vinder.
Djævle! Forsvind!
Tibet, Verdens Tag.
Det er som en middelalderborg, der knejser over Asiens centrum.
Det er verdens højeste og mest isolerede land.
Der ligger det... Tibet.
- Nøjagtig 68 km. - Tillykke.
Desværre har du spist din præmie.
Ja. Bare smil og sig ja. Det er bedst.
Man kan lære meget i et fængsel...
Tibet...
- Udlændinge må ikke være i Tibet. - Ingen udlændinge...
Jeg beder.
Ja, ja. Tak. Ja, naturligvis.
Oversættelse var ikke nødvendig.
- De er da glade for at se os. - Lad dig ikke narre.
Når tibetanerne klapper, driver de onde kræfter på flugt.
Vi har brug for noget at spise.
I skal tale med statholderen Garpon.
Det er blevet profeteret, -
- som skrevet i Den Ædle Dalai Lama den 13.'s testamente, -
- at Tibets religion og styre vil blive angrebet af fremmede styrker.
Medmindre vi bevogter vores land, vil klostre blive lagt i ruiner.
Regeringens jord og ejendom vil blive beslaglagt.
Dalai Lama og alle ydmyge troende vil forsvinde og blive navnløse.
Forstår De nu, hvorfor fremmede ikke er velkomne?
Ja, men vi er ikke kommet for at gøre nogen fortræd. Vi ønsker blot mad...
Hans højhed Garpon.
Deres Eminence. Vi er glade for at møde Dem.
Vi vil gerne undskylde... Undskylde?
Og forære Dem denne særlige gave.
- De har ikke noget, jeg ønsker mig. - Det er en gave fra os.
Længe leve Hans Hellighed Dalai Lama.
Tak for billedet. Gå tilbage til Indien!
Efter to dage i Tibet bliver vi venligt smidt ud.
Vores guider har ordre til at følge os til Indiens grænse 40 km væk -
- og til at skyde, hvis vi forsøger at stikke af.
- Det må være en hilsen. - Bare de ikke forsøger at kysse mig.
Vi må købe proviant. Jeg er flad.
- Du behøver ikke se på mig. - Vi må have mad. Hvad er klokken?
Jeg vil ikke af med det. Min far gav mig det efter Mont Blanc.
Alle har besteget Mont Blanc. Havde jeg sådan et ur, ville jeg handle.
- Hvor har du den jakke fra? - Kommunistiske soldater fra Kina.
- De giver penge og mad. De er rare. - Hvor rart... Rare?
Kan du godt lide militæruniformer?
Jeg har nogle tyske støvler. Til dig. Ja? Tyske militærstøvler. Vent.
Giv mig dine klatrejern. Det er til vagterne. Se!
Sådan. Kan du lide dem? Meget gode. Man står godt fast.
Skal jeg vise dig, hvordan de tyske soldater marcherer?
Man skal se sådan her ud...
Ja.
Nej, nej...
Stop, stop.
Fremragende. Du skal bare øve dig.
Nu skal jeg vise jer, hvordan de tyske soldater løber.
Man skal stå sådan her.
Ja, sådan...
Og så vender man sig...
Gæt engang... der er fri bane.
Ved du, hvad klokken er?
Tror du, jeg er så glad for at følges med dig, at jeg vil betale for det?
- At du ikke behøver at bidrage? - Har du et problem, Peter?
Hvad var det nu, du sagde i basaren?
"Havde jeg sådan et ur, ville jeg handle med det."
Du har ikke ét...
Din løgnagtige tølper. Du har tre!
- Det er en italiensk fanges ragelse. - Jeg er bedøvende ligeglad!
- Kender du ikke til principper? - Hvilke principper?
Vil du have et ur? Så værsgo. Men behold dine principper.
Se dig lige. Jeg har afsløret din selviskhed, og du hoverer bare.
Du ter dig som en gammel kone. Hvad vil du?
Måske have en undskyldning? Se dig angre.
Om ikke andet kan du tørre det grin af dit fjæs.
Tag dit skide ur og hold din mund!
Jeg har ikke brug for en prædiken fra en frustreret ekspeditionsleder.
Ikke så sært, at du er alene. Ingen kan holde dit elendige selskab ud.
Vær sød at tage dem.
Det var forkert af mig at skjule dem.
- Behold den her. - Nej... nej.
Den fortjente jeg heller ikke. Tag den bare.
Han er tre et halvt nu.
Inden længe fortæller hun ham, at jeg døde i Himalayabjergene.
- Det er godt. - Hvorfor?
Det er bedre at have en død far end en elendig far.
Skriv et brev til ham.
Lad ham vide, at du er i live.
New York.
Venedig.
- Paris. - Deres Hellighed?
De skal have undervisning nu.
Hvor er De? De skal have undervisning nu.
"Kære Rolf Harrer."
"Du kender mig ikke, og du har aldrig mødt mig. "
"Men du optager mig meget-
- i dette fjerne land, Hvor jeg befinder mig."
"Hvis du kan forestille dig et sted, skjult for resten af verden, -
- gemt bag sneklædte bjerge, -
- rigt på den sælsomme skønhed, der optager dine drømme, -
- så ved du, hvor jeg er."
"Her i Tibet tror folket, -
- at de kan rense fortidens synder bort ved at vandre store afstande."
"Jo sværere rejse, jo større renselse."
"Jeg har vandret i årevis, fra den ene afkrog til den anden."
"Lige så længe som du har været til."
"Jeg har set årstiderne skifte. Æsler vandre sydpå ved vintertide, -
- og løbe tilbage over engene ved vårens komme."
"Her, hvor tiden står stille, er det, som om alt bevæger sig."
"Jeg selv inklusive."
"Jeg ved ikke, hvor jeg skal hen, eller om jeg opnår syndsforladelse."
"Jeg fortryder meget, jeg har gjort."
"Men når brevet er slut, Håber jeg, at du forstår, -
- at afstanden mellem os trods alt ikke er så stor."
"Med dyb hengivenhed, din far, Heinrich Harrer."
Rejs dig op. Peter... Rejs dig!
Herregud...
Her, du kan få de her.
Gulhår... Gulhår!
- Nej, nej. Vi har ingenting. - Giv mig jeres penge!
Vi har ingenting!
Vent. Vent!
- Hvor er I på vej hen? - Den hellige by, Lhasa.
- Jeg har en tilladelse. - Nej. Udlændinge har ingen adgang.
Vi har en særskilt tilladelse til Lhasa.
Jeg har en tilladelse.
FØRSTEHJÆLPSKASSE
Det passer sig ikke for Tibets åndelige leder at udspionere folk.
For blot en måned siden var vi nær blevet myrdet, -
- og i dag er vi ankommet til den forbudte by, Lhasa.
Den er lige så utilgængelig som Mekka -
- og lige så tillokkende, fordi udlændinge er forment adgang.
Selv om vi er forkomne, -
- mærker vi tiltrækningskraften ved Dalai Lamas hjemby.
Kun få er før os trængt igennem dens mysterier.
D-DAG
- Er krigen forbi? - Nej.
I må gerne blive til frokost.
Det vil vi meget gerne.
- Jeg hedder Tsarong. Velkommen. - Jeg hedder Peter.
Lord Chamberlain... Må jeg bede om foretræde for regenten og ministrene?
Det drejer sig om to udlændinge, der befinder sig her i Lhasa.
Med al respekt. Hvis De vil hindre kineserne i at finde allierede, -
- så er Deres anmodning om, at de undlader at bestikke munke, -
- ikke den mest effektive taktik.
Jeg bad om ministrenes mening, ikke en simpel sekretærs.
Naturligvis. Om forladelse.
Gå blot. Oversæt brevet, som det står...
Naturligvis.
De færreste havde overlevet den tur. Vi burde vise dem respekt.
Hvis vi sender dem til Indien, bliver de fængslet.
De har intet at gøre her. Og intet sted at bo.
De kan bo i mit gæstehus.
Forudsat at De giver dem tilladelse til at blive i Lhasa.
- Bo hos dig? Hvorfor dog det? - Man må hjælpe de trængende.
Jeg tror, hun siger, at jeg stinker.
De behøver ikke præsentere Dem. Jeg ved godt, hvem De er.
Jeg hedder Pema Lha-ki.
Ngawang vil give Dem en gave, så tag venligst tøjet af.
Fart på. Jeg har ikke hele dagen.
- Det er meget elskværdigt af ham. - Hvem er den betænksomme herre?
Ministersekretæren. Han vil give Dem noget nyt tøj.
De kan selv vælge her.
- Er du syerske? - Jeg er skrædder.
Jeg er den eneste, der har lært at sy de her fjollede dragter.
Skal jeg bare vælge en?
Ja. Hvilken som helst.
- Kan du sy dem alle sammen? - Ja.
- Har du selv syet den der? - Ja.
- Smukt. - Tak.
- Synes du om den der? - De bestemmer.
Jeg vil gerne have den tweedjakke. Og de uldne sportsbukser. Tak.
- Godt. Et godt valg. - Tak.
Og hvad vil De have?
- Måske kan du vælge for mig? - Tak.
Tag Deres chu-pa af, så jeg kan måle Dem.
Stå stille, tak.
Sådan...
- Stå stille. - Undskyld.
- De må ikke røre Dem. - Undskyld.
- Sådan. Så falder man ikke. - Det er da fjollet at klatre i bjerge.
Nej, egentlig ikke.
Nu skal du se...
Kig bare.
Det var efter, jeg havde besteget Eiger fra nordsiden.
Jeg fik guld ved OL. Det var ikke noget...
Det er endnu en forskel mellem jeres og vores civilisation.
I beundrer ham, der anstrenger sig for at nå til tops i livet.
Vi beundrer ham, der forsager sit ego.
En almindelig tibetaner ville aldrig mase sig sådan frem.
Mine herrer... Mr. Aufschnaiter og mr. Harrer.
- Har vi mødt hinanden før? - Nej. Jeg er Ngawang Jigme.
- Ngawang Jigme... - Naturligvis. Tilgiv os.
Tak for Deres generøse gave. Det er dejligt. Tak.
Jeg be'r. Auf Wiedersehen. Vi mødes nok atter.
KINESISK MISSION
Måske kan du hjælpe os og forklare, hvorfor ministrene forlanger, -
- at den kinesiske regering undlader at give økonomisk bistand -
- til de tibetanske klostre.
Mishager vores gaver din regering?
Jeg kan ikke tale for regenten og ministrene, Deres Excellence.
- Jeg er blot en simpel sekretær. - Sikkert ikke længe endnu.
Sid ned.
Sæt dig ned!
En så talentfuld mand kan næppe være tilfreds -
- med at oversætte andres breve.
Vi havde belønnet dine diplomatiske evner.
At tjene mit land er belønning nok i sig selv.
Jeg beder om lov til at gå.
- Dav, Heinrich. - Dav.
Vi har åbenbart begge to brug for en skrædder.
Sid ned.
Jeg køber dem gerne til dig.
- Tak. Men jeg spiser sjældent kød. - Spiser du sjældent kød?
Han siger, at man sætter dem på fødderne og skærer kød med dem.
- Nej, nej... - Det er skøjter.
Man tager dem på fødderne for at skøjte.
For at glide og danse på isen.
- Hvorfor? - Det er endnu et fjollet indfald.
Jeg køber dem. Hvor meget?
Nej, nej.
Højst ti. Jeg vil kun give ti for dem.
Så du det?
- Gjorde det ondt? - Nej. Jeg har det fint.
- Slog du hovedet? - Nej. Jeg morer mig.
- Hold nu fast. - Se lige på mig.
Du skal ikke kigge ned. Se mig ind i øjnene.
Kig mig i øjnene...
Skal jeg hjælpe dig? Hold mig i hånden.
- Er du glad? - Meget glad.
"Jeg prøver at se dig for mig."
"Jeg ser en stærk, intelligent dreng."
"En dreng med appetit på livet."
"En dreng, der ikke er bange for at lære af sine fejl."
MAJ 1945
- Dav, gifte kone. - Dav, ungkarl.
Hej, Heinrich.
Tillykke.
Kom indenfor.
Den japanske hær står over for en voksende udfordring, -
- det kinesiske kommunistparti under Mao Tse-tungs ledelse.
Rygterne vil vide, at kommunisterne har indtaget Nord- og Centralkina.
Rygter? Det er et faktum, Peter. Ngawang holder mig ajour.
Hvordan går det hos Tsarong?
Det ved jeg ikke. Jeg flyttede for fem måneder siden.
Er det så længe siden, vi har set dig?
- Åbenbart. - Har du haft travlt?
Jeg har rygende travlt.
Jeg skal kortlægge hele Lhasa.
Stedet her ligger for langt ude til at komme med på kortet.
Vi foretrækker hinandens selskab.
Ja, det virker sådan.
Har du mødt en sød pige?
Da mit ægteskab med en østrigsk pige gik i stykker, -
- virker det upassende at vælge en tibetaner. Men jeg har ingen mødt.
Har du?
En god vens lykke er en velsignelse.
Jeg er ked af, at du føler dig krænket over vores.
Du må være ensom og bedrøvet.
Heinrich... Heinrich!
Heinrich. Krigen er forbi!
- Har kommunisterne vundet? - Din krig. Tyskland har kapituleret.
Tenzin!
- Hvor skal du hen? - Hjem til Østrig.
- Dav, Tashi. - Et brev, mr. Harrer.
Vi savner Dem.
- Vi savner Dem. - Jeg savner også jer.
"Kære mr. Heinrich Harrer."
"De er ikke min far. Vær sød ikke at skrive flere breve."
"Rolf Immendorf."
Rolf Immendorf...
Ærede Harry Harrer...
Ærede Harry Harrer, der er kommet brev til Dem.
Ærede Heinrich Harrer ønsker ikke at modtage flere breve.
Det er fra Hans Hellighed Dalai Lamas ædle moder.
- Tak, fordi De kom, mr. Harrer. - Tak, fordi De indbød mig, Moder.
Er De bekendt med etikettereglerne vedrørende min søn?
Nej. Jeg ved kun, at man skal bukke og kaste sig til jorden...
I Hans Helligheds nærvær -
- skal De bøje Dem i ærbødighed og folde hænderne i bøn.
De skal sidde længere nede end ham.
De må ikke se ham i øjnene og ikke tale, før han taler.
De må titulere ham "Deres Hellighed".
Og De må aldrig røre ved ham.
Han er en reinkarnation af Avalokitesvara, -
- barmhjertighedens bodhisattva.
Efter sin anerkendelse blev han navngivet Jetsun Jamphel Ngawang -
- Lobsang Yeshi Tenzin Gyatso.
Hellige Herre, Blide Herlighed, Veltalende, Barmhjertige, -
- Vise Forsvarer af troen, Visdommens Hav.
Hans Hellighed Dalai Lama vil gerne møde Dem, mr. Harrer.
Hans rådgivere har modsat sig en privat audiens, -
- så Hans Hellighed har bedt mig tage Dem med til min audiens.
Jeg føler mig meget beæret.
Goddag.
Gulhår...
Gult... Gulhår.
Har du også hår på arme og ben?
- Har du? - Mr. Harrer...
Det er mig en ære at møde Dem, Deres Hellighed.
Kan du godt lide at se film?
Jeg har ikke set en film i otte år. Men så vidt jeg husker, ja.
Det kan jeg også. Jeg har en fremviser og film.
Jeg vil gerne bygge en biograf her på Potala. Med sæder og det hele.
- Ja, det er en god idé med sæder. - Kan du bygge en?
- Hvabehar? - Kan du bygge en biograf?
Så er du nødt til at komme hver dag.
Du kan besøge mig, og vi kan tale sammen.
Jeg vil gerne lære om din verden. Hvor ligger Paris?
Hvad er en molotovcocktail? Hvem er Jack the Ripper?
Du kan lære mig mange ting.
Det skal være mig en ære.
Hvad er problemet? Hvad er der, Jam-Yang?
Regnorme. Vi vil ikke gøre ormene ondt.
Den lille regnorm kan have været Deres mor i et tidligere liv.
Vi vil ikke gøre dem fortræd. Ikke længere.
Tibetanere tror, at alle levende væsner engang har været deres mor.
Derfor må vi vise dem respekt -
- og aldrig skade et levende væsen.
De kan ikke bede gudfrygtige mænd om at glemme deres lærdom.
Med al respekt, Deres Hellighed, vi kan ikke...
Undskyld. Vi kan ikke redde ormene, hvis vi skal blive færdige i dette liv.
Du skal nok finde en løsning.
I mellemtiden kan du forklare mig, hvad en elevator er.
Antarktis... nå, ja, det er nede ved Sydpolen.
- Her. - Ja. Flot.
England. England...
Det hjælper ikke at kigge på mig.
Her?
Skift gear.
Ham kender jeg. Dyt.
Davs!
Drej. Drej!
Brems!
Tsarong, Chen-Mo...
Heinrich og Peter...
Den ministerkåbe er noget finere end den brune, du havde.
Sid ned, alle sammen.
- Du må være meget klog. - Jeg ville ikke ende som sekretær.
Nej, åbenbart ikke. Men tillykke.
Det er et dårligt varsel!
I hovedkvarteret i Peking blev formand Mao udnævnt-
- til leder af Folkerepublikken Kina.
Formand Mao lovede, at hans første opgave bliver-
- at genforene det kinesiske moderland.
Han hævdede, at kongeriget Tibet er en del af kinesisk territorium, -
- som derfor skal indlemmes i den ny republik.
Kina er blevet underrettet om, -
- at Tibet ikke anerkender fremmed suverænitet.
Vi er en uafhængig nation.
Alle kinesiske embedsmænd skal udvises af Tibet.
- God tur hjem. - Må du få en behagelig rejse.
Må du få en behagelig rejse til Kina.
Hav en god tur hjem.
- Jeg ønsker dig lykke og fremgang. - Ngawang Jigme...
Lad mig se.
Du har en meget lang livslinie. I modsætning til andre her...
Når vi vender mod solen, er det dag. Når vi ligger i skygge, er det nat.
Så når solen står op i Lhasa, -
- er den ved at gå ned i... måske New York City.
Det er derfor, klokken ikke kan være det samme overalt.
- Er det svar på Deres spørgsmål? - Ja.
Fortæl mig noget mere.
Hvad vil De vide?
Om et øjeblik træder De ind i massemediernes verden.
- Kan jeg høre nyt fra hele kloden? - Måske ikke fra Tonga, men ellers.
- Lytter du til nyheder hjemmefra? - Fra Østrig? Nej, egentlig ikke.
Lys lige, Ku-Dun.
- Det er dit hjem. - Ikke længere.
- Har du ingen venner og familie? - Nogle få venner, ingen familie.
Hold lygten stille, Deres Hellighed.
Er de alle sammen døde?
Vidste De, at man kan konstruere andre sætninger end spørgsmål?
Jeg er skilt.
Hvad gjorde du?
Jeg ville ikke have et barn, så jeg stak af.
Har du et barn, Heinrich?
Men jeg har aldrig set ham.
Nu skal jeg vise Dem, hvordan den virker.
- Giv den gas. - Javel, mr. Harrer.
- Glædelig jul. - Tak.
Glædelig jul, Peter.
Tak, Heinrich.
- Hvad fejrer vi? - Julen.
Og det er til dig. Tag den.
TIL PETER FRA FAR MONT BLANC 4. MAJ 1932
"Jeg fandt det i en butik i Barkhor. Endelig er det vendt hjem."
"T ak for dit venskab. Heinrich."
Det er ufatteligt...
Tak, fordi du reddede mit liv.
Tibetanerne må befries fra religiøse undertrykkere.
- Sluk for den! - Jeg beklager dybt, mr. Heinrich.
Sluk...
Vore tibetanske kammerater skal befries fra fremmede imperialister!
Tibets trælle...
Hvor mange udlændinge er der i Tibet? Dig og Heinrich...
Han har bedt om at tale med Dem, mr. Harrer.
Ku-Dun...
De har ødelagt min fødeby. Takster i Amdo.
- Det var forfærdeligt. - Det er bare noget, du har drømt.
Men det var så virkeligt. Hvor kom det fra?
Jeg kan ikke opdigte sådanne drabeligheder.
Jeg kan ikke sove. Jeg er bange for, at drømmen kommer igen.
To søvnløse...
Fortæl mig en historie, Heinrich.
- Fortæl mig om bjergbestigning. - Så er du sikker på at falde i søvn.
- Det keder selv mig. - Så fortæl, hvorfor du gør det.
Det er så ukompliceret. Det er det, jeg elsker.
Når man bestiger bjerge, er ens hoved klart og frit for bekymringer.
Man har et mål.
Og pludselig bliver lyset skarpere, lydene forstærkes, -
- og man opfyldes af selve livets tilstedeværelse.
Jeg har kun oplevet det i én anden situation.
Hvornår?
Nårjeg er i dit selskab, Ku-Dun.
Kineserne har indtaget de nordlige grænseregioner.
De har plyndret en landsby, lagt klostrene i ruiner, -
- og skændet hellige relikvier. De har dræbt munke...
- Hvilken landsby? - Takster i Amdo.
Det er Hans Helligheds fødeby.
Tsarong, da du var forsvarsminister for den forrige Dalai Lama, -
- ville du rekonstruere hæren. Kan du gøre det nu?
Folkets Befrielseshær har en million mand, Rinpoche.
Vi har 8000 mand, 50 kanoner, 200 mortérer og maskingeværer.
- Det er en håbløs opgave. - Du afviser altså opgaven?
Nej, jeg tager imod den med ære.
I to herrer kender til krigsførelse. Hvilken slags våben vil I foreslå?
- De kinesiske tropper rykker frem. - Hvor er Hans Hellighed?
... en prægtig britisk kroning. Der findes intet smukkere.
Man oplever kun få gange -
- at være vidne til historiens gang. Denne dag vil blive en mindedag.
Den 12. maj 1937 bliver en dag, alle skoleelever vil lære om -
- måske de kommende 1000 år.
Tror du, at folk kommer til at se Tibet på film -
- og spørge sig selv, hvad der blev af os?
- Jeg ved det ikke. - Har du da ikke svar på alt?
Nej... det har jeg ikke.
Tibetanernes yndede udflugtssted blev lavet om til en landingsbane, -
- så tre kinesiske generaler kunne lande.
I nærheden træner den tibetanske hær.
Nogle af soldaterne er iført brynjer. De har gamle musketter og spyd.
Sikke et skue. Fredselskende folk, der prøver at danne en hær.
Frygten for krig i venners ansigter berører mig dybt.
Mit eget lands grusomhed og viljen til at undertrykke -
- fylder mig med skam.
Jeg skælver ved tanken om, atjeg engang delte deres opfattelse.
Dengang var jeg ikke forskellig fra de intolerante kinesere.
Tibetanerne mener, at en fjende er en god læremester i tolerance.
De tror, at deres religion vil beskytte dem mod kineserne.
Som forberedelse på generalernes komme afholdes hellige ceremonier.
Gudebilleder er omhyggeligt blevet udskåret i smør.
Når solen smelter dem, minder de en om, at intet varer evigt.
Minister Ngawang Jigme holdt sin egen ceremoni-
- for at byde generalerne velkommen til Lhasa.
Kineserne har ikke fortjent at få deres flag hejst.
Når man ikke er stærk nok til at slå ham ned, må man favne sin fjende.
Politik er ikke et spørgsmål om ære, min ven.
Historien gentager sig selv. Selv i Paradis.
Munkene har arbejdet på den mandela af sand i dagevis.
Den symboliserer oplysning og fred. Hr. General!
Vi vil ikke sidde under ham.
- Det påbyder vores skik, general. - Jeg sætter mig bare derned.
Deres Hellighed, general Chang Jing Wu, Than Gua og Than Gua San.
De vil i audiens.
Jeg ønsker jer lykke og fremgang.
De lover os regionalt selvstyre og religionsfrihed, -
- mod at vi accepterer, at Kina har det politiske herredømme.
Indtil jeg bliver myndig, er regenten den politiske leder af Tibet.
De burde have bedt om at komme i audiens hos ham.
Jeg har ringe erfaring.
Jeg er blot en buddhistisk munk.
Jeg kender kun de hellige skrifter og Buddhas ord.
Han sagde: "Alle skælver, når de står foran døden."
"V i har alle livet kært. Når en mand anerkender det, dræber han ikke."
Disse ord står prentet ind i alle tibetaneres hjerter.
Det er derfor, vi er et fredeligt folk, der tager afstand fra vold.
Jeg beder til, at I vil se det som vores styrke, ikke vores svaghed.
Tak for besøget.
En offergave til de oplyste...
Religion er den rene gift.
Nej!
"V ed daggry angreb 84.000 mand fra 1. og 2. regiment -
- under ledelse af general Chang Jing Wu -
- den tibetanske grænse ved Den-Go."
"Hæren mener, at et angreb på Chamdo er forestående."
"Ngawang Jigme gør klar til at sende tropper mod den kinesiske kolonne -
- for at standse deres fremmarch."
Chamdo er porten til Tibet, Ngawang Jigme.
- Hvis Chamdo falder, falder Tibet. - Jeg er ikke statholder for ingenting.
De er vel klar over, at vores tropper vil kæmpe til sidste mand.
De vil hellere dø end overgive sig.
Overgivelse kommer ikke på tale i min tid.
Kald Lhasa. Nu.
Vi beder om tilladelse til at overgive os.
- Men vi vil ikke overgive os... - Kald Lhasa, sagde jeg! Og det nu!
Vi tabte krigen på 11 dage, Heinrich.
Overgivelsen bliver vores død.
Og jeg er bange for, at det var Ngawangs idé.
Han overgav Chamdo og ødelagde ammunitionslagrene.
Uden våben og ammunition var alt håb ude for dem, der ville kæmpe.
Vores guerillaer kunne have holdt bjergpassene i måneder, måske år.
Det havde givet os tid til at bede om andre nationers assistance.
Nu er det for sent. De har åbnet portene...
Dav, min ven.
Vi gjorde det i vort lands interesse. Vi gjorde det for Tibet.
På vej til Lhasa så jeg tibetanere i de jakker.
"Kinesiske soldater. De giver os mad og penge. De er meget rare."
Tænk, at noget så harmløst som en jakke -
- kan symbolisere så stor en løgn.
Du forstår stadig ikke den tibetanske kultur.
Det er utilgiveligt at returnere en gave.
En landsforræder burde ikke prædike om sit lands skikke.
Engang ville jeg have ønsket dig død, men din skam vil pine dig.
Og din pinsel vil blive dit liv. Gid, du må leve længe!
Vi beder om, at Dalai Lama gives myndighed til at forene sit folk.
Vi beder ydmygt det tibetanske styre om at imødekomme vores ønske -
- og give Dalai Lama politisk myndighed.
GIV DALAI LAMA MAGTEN
Alle i paladset er panikslagne.
Jeg gemmer mig for omverdenen i dag.
Er det ikke svært i et glashus?
Det er "Clair de lune" af Debussy.
Hvad ved du ellers om den melodi?
Ku-Dun...
Den, den og den.
Du har vel modtaget en invitation til tronbestigelsen?
Den finder sted i næste uge.
Ligner jeg en tør professor?
Nej. De klæder dig.
"Hvis problemer kan løses, er der ingen grund til at gruble."
"Hvis de ikke kan løses, hjælper det ikke at gruble."
- Lad være med at gruble, Heinrich. - Du er nødt til at rejse.
Du må forlade Tibet, Ku-Dun. Dit liv er i fare.
Tilgiv min dristighed, men jeg har forberedt din flugt.
Vi rejser efter tronbestigelsen.
Hvordan kan jeg hjælpe folk ved at stikke af?
Jeg ville være en dårlig leder.
Jeg er nødt til at blive. At tjene andre er min vej til indsigt.
- Så rejser jeg heller ikke. - Hvorfor ikke?
Fordi du er min vej til frihed.
Buddha sagde: "Frelse kommer ikke ved synet af mig."
"Det kræver en ihærdig indsats."
"Så arbejd hårdt og søg flittigt din frelse."
Jeg er ikke din søn.
Og jeg har aldrig betragtet dig som min far.
Du har været alt for kammeratlig over for mig.
Tænker du nogensinde på ham?
Hvad tænker du?
Det er ikke en bevidst tanke...
Han er der bare altid.
Mens jeg krydsede Tibet, var han hos mig. Og da jeg kom til Lhasa.
Når jeg sidder ved din side, er han her hos mig.
Jeg kan ikke forestille mig verden uden ham.
Så burde du rejse hjem og være far for ham.
Jeg ved det...
Du har fuldført din opgave her.
Men bliv til min tronbestigelse. Du skal se mig i al pomp og pragt.
Det vil være mig en glæde, min ven.
Fra Tibets regering til Deres Hellighed Dalai Lama den 14.
Vi beder Dem regere Deres folk som åndelig og verdslig leder.
Som svar på jeres bønner og ønsker Accepterer jeg ydmygt den ære.
Smør-te... Det har aldrig været min kop te.
- Nej, nej. En er rigeligt. - Men vi må følge skikken.
En frisk kop te skænkes for en ven, der rejser bort.
Nej, nej, du skal ikke drikke den. Den skal stå, til du kommer tilbage.
Må alle rejsende finde lykke på deres vej.
Må de nå deres mål uden anstrengelser.
Må de komme i sikker havn -
- og lykkeligt genforenes med deres familier.
Mr. Harrer...
Det er fra Hans Hellighed.
ØSTRIG 1951
- Dav. Dav, Horst. - Dav, Heinrich.
Kom ud og sig goddag, Rolf.
Nej, jeg vil ikke!
Må jeg?
Bare tag dig god tid, Rolf.
Flot, min dreng. Flot.
En million tibetanere er døde som følge af den kinesiske besættelse.
6000 klostre er lagt i ruiner.
I 1959 måtte Dalai Lama flygte til Indien.
Der bor han stadig og forsøger at opnå fred med kineserne.
I 1989 modtog han Nobels fredspris.
Heinrich Harrer og Dalai Lama er stadig venner.